- Du får ikke en cykel lige nu. - Men mor... Må jeg ikke godt....
Ikke lige nu.
Måske næste år, ikke?
Måske næste år, sagde jeg.
Stewart Macken siger, at vores bil ligner en fedofils.
- Hvem er Stewart Macken? - En fra klassen. Han er en røvhat.
- Hallo, du... - Må jeg sige "anushat"?
- Nej. - Men det er et videnskabsord.
Mor, kig op!
- Er du okay? Chris, er du okay? - Ja.
Bliv her.
Er du okay?
Jeg så dig ikke. Du kom ud af ingenting.
"Jeg er Chuck og den stærkeste soldat i hele landet."
"Nej, jeg beder dig. Lad mig være." "Stille, svækling."
Er du færdig? Chris?
- Det er koldt. - Kom noget mere ost på.
- Jeg kan ikke lide ostepulver. - Så lad være. Bare spis op.
Tre...
To...
En...
Mor vinder. Du kender reglerne.
- Mor! - Hvad er der, skat?
Skynd dig!
Chris?
Der er en til.
Du er for stor til at være bange for dem.
- Hvis den nu kommer ind igen? - Det gør hun ikke.
- Hvordan ved du, det er en pige? - Otte ben og ingen tissemand.
- Hvorfor ikke dræbe den? - Hvad har hun gjort dig?
Den indtrængte sig i min personsfære.
Det hedder "trængte ind på". Hun gjorde det vist ikke med vilje.
Far ville dræbe den for mig.
Jeg er ikke far.
Hvorfor flyttede vi herud uden ham?
Det er ikke så enkelt.
- Hvorfor ikke? - Det er det bare ikke.
Hvorfor det? Du sagde, han ville komme efter os. Du er en løgner.
Løgner. Løgner!
Skat...
Chris. Vent!
Christopher!
Chris? Christopher!
Chris?
Mor...
Du må aldrig løbe væk sådan igen, forstået?
Undskyld.
Jeg undskylder også.
Jeg ved, at far gør dig ked af det.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
Mor?
Hvad er det der?
Ikke noget. Kom, så går vi hjem.
Hør, jeg har en billet til karnevallet på lørdag.
- Vil du gerne med? - Det vil jeg gerne.
Jeg må lige snakke med mine forældre, men det tror jeg godt.
Rigtig sjovt!
- Ja. Skal jeg hente dig klokken otte? - Det lyder fint.
TALENTSHOW
Vil du vise mig den?
Du burde melde dig til. Det kan være, du får nye venner.
Jeg vil ikke have nye venner.
Da jeg var på din alder, flyttede jeg også til en anden by. Jeg var bange.
Men min mor meldte mig til spejderne, og pludselig fik jeg mange venner.
Måske sker det også for dig, hvis du melder dig til.
Måske...
Du vender dig til det, skat. Vi bliver glade her. Det lover jeg.
Han havde bare sådan et ansigt, man har lyst til at søndertæve.
- Du har aldrig tævet nogen. - Jeg tævede Tom Drumm.
- Ham med snotoverskægget? - Ja, lige præcis.
- Jeg slog ham midt i panden. - Hvorfor det?
Det betyder intet. Men sagen er-
- at han træder ud af sin bil, og han skriger ad mig, at jeg skar ham af.
Det kræver en kandidat for at kunne åbne den her.
- Så er du sgu på den. - Hvornår bliver du da færdig?
- Jay er evighedsstudent. - Og underviser.
- Undervisningsassistent. - Jeg former unge sind.
- Sarah læste også til underviser. - Kun i et år. Jeg måtte melde fra.
Graviditeten tog mig en anden vej.
Jeg er glad for at vejen ledte hertil, min dygtigste ansatte.
- Hvordan går det med rodebutikken? - Rob, fortæl din bror, han er en nar.
Hvad skete der med ham bilfyren?
Han kom hen til bilen og lægger hånden på motorhjelmen-
- og han sværger, han ikke flytter sig og glor på mig...
- Det lyder som Walkie-Talkie. - Hvem?
En skør, gammel dame, der bor oppe i bakkerne.
- Tæt ved broen ved dit hus. - Ja, hun myrdede sit barn.
- Hun myrdede ham ikke. - Jaså?
- Så fortæl. - Der er intet at fortælle.
Jo, kom nu.
Hendes søn, James, gik i min klasse. Han sad overfor mig.
Han var rigtig rar og venlig. Elskede naturen. Havde myrer i et penalhus.
Men da vi var cirka otte, kom Noreen Brady bragende ind i klasseværelset.
Helt fra den og skreg vanvittige ting om ham.
Tre lærer slæbte hende ned på rektors kontor-
- og låste hende inde, indtil politiet kom.
Han blev taget ud af skolen, og hun blev skulle på psykiatrisk afdeling.
- Nogle måneder senere... - ...kom hun ud og kørte drengen ned.
Nej, det var altså en ulykke. Forfærdelig tragisk. Stakkels kvinde.
Chris?
Skat?
Hvad laver du dernede?
Christopher?
- Alarmcentralen. - Er det politiet?
- Hvad drejer det sig om? - Min søn er forsvundet.
- Hvad er din adresse? - Huset har intet nummer.
- Hvilken by bor du i? - Måske har nogen taget ham.
Forhold dig roligt og fortæl mig, hvor du bor, så jeg kan hjælpe.
Hallo?
Mor?
Hvor har du været?
Chris, hvor har du været?
- Her. - Nej, det var du ikke.
Er du okay, mor?
- Hvor længe har I boet her? - Kun et par uger.
Og har du kun følt sådan siden flytningen?
- Er der tilfælde af angst i familien? - Nej.
- Har du taget medicin? - Nej.
Hvad med det ar der? Må jeg have lov til at se det?
- Det er ret voldsomt. - Jeg var ude for en ulykke.
- For kort tid siden, ser der ud til. - For et år siden. Det irriteres.
Her er til tre uger. Det er ikke kraftigt, men tag det inden sengetid.
Kom igen efter det, så kigger vi på det.
Min blomst, flyv med mig.
Hvad siger du til det?
Maden er klar, skat!
Du skal få diamanter, der glitrer som dine øjne.
Blåhvide diamanter.
- Chris? - Mor?
- Jeg troede, du var ovenpå. - Du kaldte på mig.
- Du må være sulten. - Jeg er hundesulten.
- God morgen, mor. - Hvor har du fundet dem?
- I haven. - Du må ikke gå alene udenfor.
Jeg ville overraske dig.
Må jeg så se dem?
Hvor er de flotte. Tak.
- Jeg kan høre dit hjerte. - Hvordan lyder det?
Fredfyldt.
- Hvad hedder dine nye venner? - Michael, Peter, Sam og Stewart.
Stewart Macken? Jeg troede ikke, du kunne lide ham.
- Jeg behøver ikke være hans ven. - Det er godt at få nye venner, ikke?
Det skal nok gå, skat.
Bliv her.
Undskyld mig.
Er du sød at gå ind til siden?
Mrs Brady?
Det er ikke din søn.
Noreen.
Jeg beklager. Hun har det med at strejfe omkring.
Jeg har bedt hende holde sig inde i siden, men hun lytter ikke efter.
- Des. - Sarah.
Hvad hedder den lille fyr?
Jeg må videre.
- Hvis du har brug for noget... - Tak.
Han er ikke din søn! Han er ikke din søn!
Noreen!
Jeg holder lige ind et øjeblik.
Rør dig ikke ud af flækken.
Noreen?
"Jeg gik hen mod kvinden. Hun lå på knæ i græsset ude foran sit hus."
"Jeg troede, hun ledte efter noget, hun måske havde tabt."
"Men da jeg kom nærmere, så jeg, hendes hoved var begravet i jorden."
"Jeg forsøgte at grave det frem med hænderne. Jeg var skrækslagen."
Miss O'Neill? Kan du skrive under på det her?
Miss O'Neill?
Miss O'Neill? Vil du ændre på noget, jeg har læst op?
Kvit eller dobbelt. Kom så. Det er for nemt.
- God morgen. - Du skulle jo holde fri nogle dage.
Det ved jeg. Jeg er ikke god til at lave ingenting.
Det forstår jeg. Hvorfor tror du, jeg åbnede butikken?
- Hvordan var din weekend? - Fin.
Det må have været et chok at finde hende sådan.
Er det rigtigt, at hun lå på den måde?
Undskyld, jeg ville ikke snage. Det er så bizart.
Det ved jeg godt.
Hvordan har Chris det?
Han har det fint, tak.
Kender du det, man ikke genkender sin børn?
Ja, tvillingerne er dækket af skidt, mad eller begge dele.
Og Saoirse går meget op i sine øjenbryn.
Ikke deres udseende, men deres opførsel. Deres personlighed.
Ja, da. De skifter mellem at være monstre og engle på et splitsekund.
Er du okay?
Ja. Det har bare været nogle mærkelige dage.
Sarah.
Jeg kondolerer.
Jeg er bare glad for, hun har fundet ro.
Man mente, jeg skulle lukke kisten, men hun var i mørket længe nok.
- Vil du drikke med mig? - Fint.
Tak.
James... Han mistede en tand, da han spillede hurling.
Han så det som et hæderstegn.
- Han er sød. - Det var han.
Jeg husker, da han blev født. Noreen sagde, at hun...
...endelig forstod meningen med livet.
Det gjorde vi begge to.
Følte du det samme, da din lille fyr blev født?
Hvad hedder han? Jeg fik ikke fat i det sidste gang.
Christopher. Chris.
Hun ville ham ikke ondt.
Hvorfor sagde hun, at han ikke var min søn?
Sådan var Noreen.
Lige efter han fyldte otte, begyndte Noreen at sige-
-at James var anderledes.
Hun så små, ubetydelige ting, kun en mor ville lægge mærke til.
Det var som småsten, der ruller ned ad en bakke-
- og som pludselig bliver et jordskred.
Specialisten havde et fint navn for, hvad der var gået skævt for hende-
-men en diagnose hjalp hende ikke.
Hun var overbevist.
Om hvad?
At han var en bedrager. At han ikke var vores søn.
Jeg tænker, at da hun så din Chris, mindede det hende om vores James.
Hvad skete der med ham?
Han blev påkørt af en bil. Min bil.
Jeg så ham ikke springe ud på vejen.
Nå, ja...
Her er jeg.
Flæbende og rørstrømsk som grædekonerne derude...
Jeg har altid syntes, det var bedre at huske de gode stunder.
Tak, fordi du kom.
Husker du det flotte blomster, du plukkede til mig fra haven?
- Ja. - Har du været andre steder?
- Nej. - Skoven, for eksempel?
Nej, mor.
Hvordan har Chuck det? Du har ikke leget med ham på det sidste.
Han er vel stadig din yndlings?
Er du sikker på, du ikke har været alene i skoven?
Det har jeg ikke.
Hvordan kom han så derud?
- Lyv ikke. Fortæl mig sandheden. - Det gør jeg også.
- Fortæl mig sandheden! - Det gør jeg også!
- Lad være med at lyve for mig! - Jeg lyver ikke!
Undskyld, mor.
Mor? Er det dig?
Mor?
Chris.
Hvor er du?
Gået i seng. Hvad da?
God nat, mor.
God nat, skat.
Og ind. Og ud.
Tag et dybt åndedrag. Og ud igen.
Det er ikke det særeste, jeg har hørt et barn spise.
Nej, men han er normalt skrækslagen for dem.
Der er noget galt med ham på det seneste.
Jeg kan ikke sætte fingeren på det, men jeg ved, han ikke er sig selv.
Hvordan har du det? Hjælper medicinen?
- Må jeg spørge om noget privat? - Ja.
Er Chris' far inde i billedet?
Og det ar, du har i panden...
Var det virkelig en ulykke, Sarah?
Gik det godt?
Ja, han hentede ham, og de snakkede.
Og ansatte mig med det samme. Man skal aldrig sige aldrig.
Hvem af jer drenge kan synge?
Hvad laver du, mor?
Vasker tøj.
God morgen. Så blev jeg færdig.
Er du sulten? Kom.
Jeg elsker dig rigtig højt, skat.
Du må undskylde, at jeg har opført mig sært på det sidste.
Når man er voksen, så bliver livet bare helt fyldt op med bekymring.
Men når jeg kigger på dig, kommer jeg i tanke om meningen med livet.
Chris...
Nu er det tid til min klasse. Giv en hånd til Rattlin' Boggers.
Oh-ro, vort gadekær Vort gadekær i dalen der
I gadekæret var et hul Et fint hul, et dejligt hul
Hullet i gadekæret Vort gadekær i dalen der
Oh-ro, vort gadekær Vort gadekær i dalen der
Og i det hul, der var et træ Et fint træ, et dejligt træ
Træet i hullet og hullet i gadekæret Vort gadekær i dalen der
Og på den gren, der var en kvist En fin kvist, en dejlig kvist
Med kvisten på grenen...
...og grenen på træet...
...og træet...
...i hullet...
...og hullet i gadekæret...
...og gadekæret...
...i dalen...
...der
Sarah?
Sarah? Er du okay?
Sarah!
Han er ikke min søn.
Chris?
- Hvis søn er han? - Ved det ikke, men det er ikke Chris.
Hvis det var dit barn, ville du vide det.
Godt, lad os gå en tur.
Sarah. Lad os få noget frisk luft.
Så du mig?
Mor? Hvad er der?
Var han ikke bare god?
- Sarah... - Er du okay, miss O'Neill?
Mor?
Mor!
Jeg har set mig selv blive gammel fra alt for mange vinkler.
Selv efter 30 år tjekkede hun mig hver eneste dag.
- Tjekkede dig for hvad? - At jeg stadig var mig selv.
"Spejlet fortæller altid sandheden", plejede hun at sige.
Jeg er nødt til at vise dig noget.
Jeg tror, der er det samme galt med Chris og James.
- Det var intet galt med James. - Bare vær sød at kigge på det.
Jeg beder dig.
Hvad med at lege med dit legetøj heroppe?
Kan du se? Det kan ikke være min søn.
Fortæl mig, at du også kan se ham.
Jeg beklager. Jeg kan ikke se noget.
Noreen havde ret. Han var ikke jeres søn.
- Så er det godt. - De er og var ikke sig selv.
Så er det godt!
Så fortæl mig, at jeg tager fejl. Fortæl mig, at jeg er sindssyg.
Det kan jeg ikke.
Mor?
Hvorfor flygtede du fra mig på skolen?
Jeg havde det ikke så godt.
- Har du det bedre nu? - Ja, meget bedre.
- Du flygter ikke fra mig igen, vel? - Nej.
Jeg kan ikke lide at blive efterladt.
Er du sulten?
Jeg laver din livret.
- Jeg elsker dig, mor. - Jeg elsker også dig.
Maden er klar!
Kom, inden det bliver koldt.
Vil du ikke have noget?
Du ved da godt, jeg ikke kan lide ostepulver.
- Chuck? - Det er nemlig rigtigt, soldat.
Du skal være mere forsigtig med dit våben.
Vi har ikke leget vores leg længe.
Vores yndlingsleg?
Tre...
To...
En...
Du er ikke min søn.
Du er ikke Chris!
Du er ikke min søn.
Du er ikke min søn!
Du er ikke min søn.
- Hvad er der galt med dig, mor? - Du er ikke min søn!
Slip mig.
Lad være, jeg beder dig!
Hvad har du gjort ved ham?
Det er mig. Det er mor. Jeg er her nu.
Chris, vågn op. Chris!
Vågn op, vågn op.
Kom nu.
Christopher.
Ja, sådan!
Ja!
Godt, så.
Bliv her.
Mor...
Louise Arendt www.btistudios.com